Jake! Jake!
Jake, det är jag! Det är jag!
-Herregud. -Hallå! Här borta!
Kom igen!
Nånting drog ner dig.
Jag måste få se hur du läker.
Det har inte blivit bättre.
Ingen idé att hoppas. Han kommer att dö.
-Han kommer att bli en sån där. -Håll i hans armar. Hårt.
Det här kommer att göra ont.
Nej!
Ta hans ben!
Vi kan inte stanna här länge till.
Vi måste söka skydd på land.
Förstår du? Vi svälter ihjäl.
Han är för svag. Vi får aldrig upp honom på stranden.
-Snälla. -Jag står i skuld till honom.
Om du bryr dig om pojken måste du tänka på vad han behöver.
Vad som verkligen är bäst för honom.
Han är vidbränd och ruttnar. Bespara honom mer lidande, Alex!
Du måste, annars...
Det är okej.
Det är okej, Alex.
Det är okej.
Svara, då.
Är du där? Hör du mig?
Vi är i Capistranobukten, 13 mil nord-nordväst om...
Kan du inte sova?
Trav?
Hej.
Är du här?
Ja.
Vad i helvete?
Okej...
Havsvattnet kyler motorerna. Utan vatten överhettas de.
Det är nåt som blockerar vattenintaget.
-Ta bort det så kan vi dra. -Då måste vi in under båten.
Jag vill inte överraskas av nån med kulspruta.
-Det är kolsvart! -Vi har belysning.
-Vill du vara den som tar ett dopp? -Risken ökar om vi väntar.
Jag gör det.
Det är osäkert. Vi ska inte ta såna beslut.
Din karl gjorde nog just det.
Travis... Vänta tills det ljusnar.
Maddie, vi måste få igång båten.
Räck mig den där hinken.
Jösses.
Herregud!
-Det var äckliga grejer. -Ledningarna är igenproppade.
-Går det att fixa? -Kanske.
Jag drar ut stackaren, pumpar slammet
så får vi se om filtreringssystemet fungerar.
-Hur lång tid? -Jag kan göra om en förgasare.
-Men båtar är inte mitt gebit. -Hur lång tid?
Hela dagen, mer eller mindre. Jag måste experimentera mig fram.
-Vi har inte hela dagen. Fixa det. -Du, jag är ingen hjälpreda.
Uppenbarligen inte.
Det var dumt sagt. Förlåt mig om jag åsidosätter artigheten.
Du är skicklig och värdefull. Med det sagt, snälla...
Laga båthelvetet.
-Upptagen. -Hur är det?
-Jösses, pappa! Det är bra. -Låt mig se.
-Infekterat. Tar du antibiotikan? -Den är slut.
Du har feber.
Axeln är bara lite öm och jag sov dåligt. Det är lugnt.
-Jag kan be Madison om mediciner. -Nej.
Vi sköter oss själva.
Ska vi gå och handla på Walgreens? Jag tror nog att de har stängt.
No te confundas, Ofelia. Det här är en familjesak.
Jag är inte förvirrad. Madison är en vän.
Om hon måste välja: Hennes egen dotter eller dig.
Vem skulle hon välja?
Det stannar mellan oss. Entiendes?
Förstår du mig, Ofelia?
-Ja, jag förstår. -Mamma!
Mamma!
-Spring inte på däck. -Seriöst?
-Vad är det? -Titta där borta.
Ser du? Resväskor. En massa bagage.
-Varifrån kom allt det? -Vi behöver grejer.
Jag ser inga infekterade. Vi kan ta grejerna.
-Det finns infekterade i vattnet. -Gårdsloppis. Jag kan åka.
Nej, lyssna nu. Om nåt händer er...
Nåt har redan hänt. Oss alla. Vi har sett och gjort saker.
-Vi är inga småbarn. -Jag ser efter henne.
-Passa dig. -Vi behöver kläder och medicin.
Vi drar dit, tar det vi kan, och kommer tillbaka direkt.
-Vad händer? -Vi ska till land.
-Vi ber inte om tillåtelse. -Jag följer med dem.
Flickan har rätt. Vi spiller vår tid.
Om nåt går snett kommer vi tillbaka direkt.
Leta inkapslade tabletter, kläder, burkmat, och skor storlek 46.
Hittar ni nåt som inte är anskrämligt...
-Inga ortopediska skor. -Vad är det för fel på såna?
Varma kläder också, jackor och tröjor. Det är kallt här ute.
Vi får det varmare i Mexiko.
Vad ska det betyda?
Vår capitán har ett resmål. Det har han alltid haft.
Jag hittade några kartor, bland annat över ett ställe i Baja.
Vad fanken finns i Baja?
-Det får du fråga honom. -Varför gjorde inte du det?
Det samtalet hade inte slutat bra.
Du kan vara mer...
...diplomatisk.
Det är inget jag är känd för.
Herregud!
Okej, då rappar vi på.
Alla håller sig inom synhåll. Fyll era väskor och kom tillbaka.
-Då så. Jag blir inte länge. -Bra.
Var försiktig.
Kom igen, Travis.
Kom igen.
Trav!
Travis!
I många år visste jag aldrig var du var eller vad du gjorde.
Men nu är du här.
Jag var alltid där. Jag var bara hungrig.
Har man sett.
Du kan inte bita mig genom masken, eller hur?
Hjälp mig! För Guds skull.
Hjälp!
Mexiko?
-Vart tar du oss? -Vem är det som har snokat?
-Det här rör alla. -Latinamerikanen?
-Vart ska vi? -Jag räddade Nick från lägret.
-Sen räddade vi dig, Victor. -Jag bjöd hem er.
Ni fick fri lejd på min båt, ändå litar du inte på mig.
Är vi på väg till Mexiko?
Varsågod.
I Baja California finns en stad som heter Rosarito.
Sydöst om staden finns det berg, och där finns det ett hus.
Där finns mat, en trädgård, vattenrening och starka murar.
Tiden är dyrbar om jag ska hinna dit. Det är den enda fristaden.
Du sa att San Diego var tryggt. Varför ljög du? Varför?
-Tänkte du överge oss? -Överge sju människor på ett bräde?
Så här blir det: Vi följer med dig. Allihopa.
-Du kräver mer tillit än du ger. -Vi måste ha tillit.
Den största faran på havet är människor. Främlingar och vänner.
-Det gäller min familj! -Exakt.
-Din familj. -Vi ska inte bli kannibaler.
Vi måste gå sida vid sida för att klara oss.
Bra.
Victor, tittar du snett på nån i min familj
kastar jag dig överbord.
Du är ingen mördare.
Jag har nåt till dig. Det kommer verkligen att framhäva dina ögon.
Det betyder otur att stjäla från de döda. Skoja inte om sånt.
Ofelia?
Det här duger inte.
Leta sånt som slutar på -cillin och -kodon.
Som amoxicillin och oxikodon. Det här går inte att använda.
Var är Chris? Stanna hos din syster.
Chris!
-Hjälp! -Jag har dig.
Hjälp mig.
Snälla.
-Här. Ta det här. Drick. -Nej, det räcker. Det räcker.
Snälla!
Ja.
Chris!
¿Dónde estás muchacho cabrón? - Chris!
Var är de?
Han gick för att leta efter Chris.
-De dröjer för länge. -Jag är alldeles bakom dig.
Vänta, Alicia.
Där ser man.
Jösses! Håll dig undan det här.
Jag fick montera isär hela filtreringssystemet.
Jag har pratat med Strand.
Han har ett ställe i Baja.
Han säger att det är förstärkt och har proviant.
Kom han precis på det?
Det är vår bästa chans.
Vi borde lita på honom.
Har vi nåt val?
-Nej. -Då är tillit irrelevant.
-Han har ställt upp hittills. -Och nu med ett magiskt hus.
Utan destination driver vi runt i väntan på att dö.
-Ingen vill leva mer än jag. -Då är vi överens.
-Du verkar redan ha bestämt dig. -Vi måste vara enade om det här.
Vi är enade. Men jag vet bara inte vart vi är på väg.
-Jag berättade just det. -Ja.
Men jag menade inte så.
Chris?
Chris!
-Stopp! -De kommer! De kommer!
Spring!
Herregud!
Helvete!
Chris!
-Var fan har du varit? -Där inne.
-Är du skadad? -Nej.
Nej, det är ingen fara. Det var inte jag.
Dödade du en?
Strand!
Vi måste röra på oss! Vi måste röra på oss nu!
-Vad är det? Är det Daniel? -Ge hit. Starta!
Daniel, var är Nick?
-Gå ner till båten. -Var är Nick?
Ta nånting. Nu!
Alicia!
Jösses, Travis!
-Nu! -Strand! Strand!
Kom igen!
Alicia!
Gå!
Nick!
-Nick, är du biten? -Nej, ingen fara.
Lugn, jag mår bra.
Gå.
Vi måste göra ett stopp.
-Klarade de sig? Är alla där? -Ja. De är fler.
Va?
-Hur gick det? Vad hände? -Jag vet inte exakt.
Vad hände?
-Det var inte meningen... -Vi kom ifrån varandra.
-Jag tappade nästan bort dem. -Du tog hit dem.
-Nej. -De är uttorkade.
Vi har inte plats här, eller dit vi ska.
Vi vet ju inte vart vi ska. Mamma?
Jo, det vet vi. Vi ska till Mexiko.
Strand har ett ställe där. Med mat, elektricitet, vatten.
Det är nära - Baja.
Vi får följa med tills det lugnar sig. Det blir vårt hem.
-Är det tryggare där? -Hur kan vi lita på honom?
Varför har han inte sagt nåt?
För att det är nödvändigt nu. Vi kan inte stanna här ute.
Madison har rätt. Vi har bestämt oss.
Vi har en destination.
Vad gör vi med dem?
De är en risk. Pojken är sjuk. Madison, jag ber dig.
De behöver inte följa med men de behöver medicin.
Titta på honom. Han är döende!
Är det ens en fråga för er?
Vi kan bogsera dem.
-Vi drar dem till San Diego. -Travis, hörde du inte...
De kommer inte ombord på båten. Vi är trygga och de får en chans!
Victor...
Vi kan ge er mat och vatten.
Okej.
Det måste inte bli så här. Vi kan ta dem ombord.
Jag kan inte göra mer än så här.
Nick, du stinker död.
Det är som värst nu.
Det kommer aldrig att göra ondare än just nu.
Varje dag kommer att bli lite bättre.
Det kommer inte att bli sämre.
Vad gör du?
Strand? Strand!
Nej!